SOJUZMULTFILM
PŘÍMOŘSKÁ BYLINA
Podle povídky Borise Šergina
Scénář: Jurij Koval, Leonid Nosyrev
Režie: Leonid Nosyrev
Skladatel: Jevgenij Boťarov
Kamera: Aleksandr Čechovskij
Přikázání je položeno.
V těchto končinách moře-oceánu je vše plovoucí...
Vzpomeňte na bratry, Ivana a Andriana.
Po vzoru pradědů a dědů
živili se Ivan s Andrianem rybolovem.
V mladých letech pracovali oba v loděnicích v Archangelsku.
Byli umělečtí řezbáři.
Koncem srpna odletěli Ivan s Andrianem
jako potáplice na svůj ostrůvek.
kde žili několik dní.
Jest takové rybářské přísloví:
Suknice mokrá, břicho plné.
A teď,
chléb dojedli,
vodu vypili.
S ránem rozhodli se odplout na pevnou zem.
Stalo se cosi strašného,
hrozného,
nenapravitelného.
Ivan s Andrianem se rozhodli:
"Nejsme první, nejsme ani poslední.
Pokud země ztratí dva prosté řemeslníky,
nic se v tomto bílém světě nezmění.
Jak bylo zvykem, bylo třeba zanechat znamení.
Kdo jsou ti mrtví?
Odkud jsou?
Běda, běda, děťátko
Přímořský synu
Byl jsi jak lodička
Plachetnice bílá
Jako racek
Bělokřídlý jsi byl
Jako jolka
Kučeravá
Jako vrba
Zjara
Běda, běda, děťátko
Přímořský synu
Plachetnice bílá odplula
Racek uletěl v modrou oblohu
Jolka leží porubaná
Jarní vrba posečena
Běda, běda, děťátko
Přímořský synu
Děti mé odletěly
Zanechaly mě v mém hoři
V úzkosti a zármutku
Z velikého neštěstí
Kam půjdu?
Kam já se vypravím?
Půjdu já do pole
Do pole čistého
Letí dvě husy
Letí dva ptáci
Ptám se jich, dvou hus
Ptám se jich, hus šedých
Nejste mí synové?
Nejste mí bratři pokrevní?
Není nad slzy mateřské,
není nad nářek vdovy.
Andrian, mladší bratr, prožil na ostrově šest týdnů.
Den jeho smrti označil Ivan na zadní straně pamětní desky.
Kdy složil své šikovné ruce Ivan,
nebylo naším lidským písmem zapsáno.
Zde zakončili svou pozemskou pouť lodní tesaři Ivan a Andrian.
Ulehli k dlouhému odpočinku, čekajíce na troubení archandělů.
Chtěje oklamat mysl před nudným bezčasím,
vyrobili jsme tuto desku.
Adrian z kratochvíle vyřezal rám,
Ivan napsal památeční letopis.
O tom, že rodem jsme Ličutinové, mezeňští měšťané.
Vzpomeňte na nás, vy všichni, ze všech koutů moře-oceánu.
Smrt nevezme všechno,
vezme si jen svoje.
KONEC © Kinostudio Sojuzmultfilm, 1987